Namn Joyce Lakeland. Bor några km nerför Derrick Road förbi den gamla handelsboden.
Jag känner till den gamla handelsboden. Är hon ett fnask?
Jag antar det, men hon har skött det ganska hyfsat.
lnga grovarbetare eller något sådant.
Om inte predikanterna i stan hade varit på mig skulle jag inte besvära henne.
Hur skall jag göra? Säga åt henne att lägga av en stund eller?
Jag vet inte, åk dit, träffa henne och gör en egen bedömning.
Jag vet att du kommer att vara så försiktig och trevlig som du kan.
Åk dit och se hur hon verkar vara.
Okej. Tack, Bob.
- God morgon Ms Parker. - God morgon.
Problemet med att växa upp i en liten stad är att alla tror sig känna dig.
Jag föddes här för 29 år sedan.
Och Central City var så litet, att min far var enda läkaren i stan.
Då oljeboomen kom växte staden till att passa sitt namn.
Sheriffens kontor sköter det polisiära både för staden och länet.
Vi gör ett ganska bra jobb enligt oss själva.
Vi är ganska gammalmodiga.
Här säger vi ''Ja, frun'' och ''Nej, frun'' till allt med en kjol på.
Om man fångar en man med byxorna nere så ber man om ursäkt.
Även om man måste gripa honom efteråt.
Här ute är du en man och gentleman, annars är du ingenting.
Och Gud nåde dig om du inte är det.
Ja?
- Ursäkta. - Stig på.
Gå dit bak. Jag behöver bara tvätta av mig.
- Vad tror du att du håller på med? - Sheriffens kontor.
- Vad har du den till? - Jag har tillstånd.
Är du nöjd nu snut?
Jag antar det. Men mitt namn är Ford, inte snuten.
Herregud.
Den enda killen med ett anständig utseende här, är en scout med en bricka.
- Hur mycket? Jag knullar inte poliser. - Det var inte speciellt artigt.
- Jag kom bara för lite prat. - Och jag frågade vad du ville.
Jag vill att du lämnar Central City vid solnedgången.
Om jag ser dig efter det, så griper jag dig för prostitution.
- Din usla horunge. - Kalla mig inte för det.
Din usla horunge!
Din usla horunge, skit, hallick!
Släpp mig!
Jag är ledsen.
- Jag är ledsen. - Nej.
Be inte om ursäkt.
Jag gick tillbaka nästa dag och dagen efter det. Jag kunde inte hjälpa det.
Det var som om en vind hade blåst liv i en döende eld.
Vi sticker ifrån den här gamla läskiga stan tillsammans, bara du och jag.
Är du galen?
Kom igen.
-Låt mig höra dig säga det. -Åh, nej.
Kom igen. Berätta vilken fin gammal familj ni Fords är.
''Vi är Fords. Vi skulle inte ens tänka på att leva med en eländig gammal hora.''
- Du tycker att du är för bra för mig. - Börja inte med det.
Det gör du.
Jag kommer aldrig att ge upp dig. Aldrig.
Om du tycker att du är för bra för mig, så skall jag ändra på det.
Älskling, du gör väsen för ingenting. Jag tänkte bara på vad det kostar.
- Jag kan skaffa pengar. - Jaså?
Han är galen i mig, och dum som fan.
Ursäkta? Vem är galen i dig och dum som fan?
Elmer Conway. Du känner honom, eller hur?
Jag kände Elmer Conway tillräckligt bra. Vi hade gått i samma klass i skolan.
Han var ingen dålig människa. Bara bortskämd.
Bortskämd av sin far, Chester Conway.
Chester hade byggt halva Central City, och trodde sig äga staden.
Och ingen vågade säga emot honom.
Joyce var en idiot som trodde att hon kunde lura den äldre Conway.
Men hon fick mig att börja fundera på hur jag kunde hämnas.
- Vill du ha en påfyllning? - Nej, jag måste sticka.
Så du är en vice sheriff? Du bär inte ens vapen.
- Nej, det gör jag inte. - Tänk om nån skurk försöker skjuta dig?
Jag skall berätta en hemlighet. Vi har inte så många skurkar i Central City.
Det är bra att veta.
Jag började plåga människor. Jag kunde inte rå för det.
Kanske som ett substitut för nåt annat.
Du behöver inte betala. Tack för vad du gjort för Johnnie.
- Tack, Max. Jag uppskattar det. - Det har gjort stor skillnad.
Jag antar att man inte får ut mer av livet än vad man satsar.
Det är sant.
Jag måste iväg. Jag har fått en hel del att göra och jag vill inte stressa.
Genvägar är senvägar.
Vad säger du, kompis?
Jag har varit på en helvetes supfest.
Och om jag inte får mat i mig snart så kommer jag att däcka här.
Så du behöver nåt för att värma upp dig?
Vad som helst.
- Herregud! - Aj. Cigarr.
Vad fan försökte du göra?
Ser du? En äkta sheriff bricka.
Självklart. Jag går.
Jag går.
- Du borde passa dig. - Tycker du det?
- Hej, Lou. - Joe.
Välkommen. Stig på.
Ledsen att jag bad dig komma så sent. Tänkte det var bäst att vara diskret.
Du är ju en offentlig tjänsteman. Varsågod och sitt.
Varmt ute, va?
Vad kan jag göra för dig?
Du förstår, Lou, det är något jag vill prata med dig om.
Och jag vet att det är något som är väldigt känsligt för dig...
Vad tyckte du om Mike Dean?
Jag förstår inte. Han var min bror.
- Fosterbror, din far adopterade honom. - Ja, pappa och Deans var gamla vänner.
När Mikes föräldrar dog i influensa- epidemin så adopterade pappa honom.
Min mor dog då jag var barn.
Pappa tänkte att Mike skulle vara ett bra sällskap för mig.
Du var den ende arvtagare och din far tar in en annan. Störde inte det dig?
Jag var jag bara sex år gammal och Mike var åtta... Så, nej.
- Så du gillade Mike? - Som att han var min egen bror.
Även efter det han gjorde?
- Vad skulle det vara exakt? - Kom igen. Flickan identifierade honom.
Flickan var fem år gammal. Hon kunde ha identifierat vem som helst.
Så du kände dig inte generad då han kom tillbaka till Central City?
lnte alls. Både jag och pappa ville det. Pappa fixade jobbet till honom.
Vet du, Lou, allt det låter vettigt.
Men låt mig berätta det jag vet om Mikes död, okej?
Han blev dödad för sex år sedan.
Han arbetade på en balk på en av Conways byggnadsarbeten.
Tydligen halkade han på en nit.
När han föll, kastade han sig bakåt-
-så att han skulle landa inne i byggnaden på beläggningen.
Men golvet var inte ordentligt ditsatt.
Så han föll, hela vägen till källaren.
Vad försöker du säga?
Lyssna, jag kommer nu att berätta vad felet är.
Conway, Chester Conway, han hade inte fäst golvet.
Åh, Joe.
Du har inte tänkt igenom det här ordentligt.
Jag vet att du kom bra överens med Chester Conway.
Tills han inte ville tillåta nån fackförening. Det störde dig, eller hur?
Jag förstår det. Det är helt naturligt.
Men om du trodde att det var mord.
Då borde du ha sagt nåt för sex år sedan. Eller hur?
Ledsen att jag oroade dig för ingenting.
Men det var ett trevligt samtal.
- Får jag komma med ett förslag? - Självklart.
Spara skitsnacket till fåglarna. Okej?
God natt, Joe.
Lou.
Lou?
Vad gör du?
- Vad gör du här? - Väntar på dig, på övervåningen.
- Någon kanske såg dig. - Nej, ingen.
Jag smög ut efter att mina föräldrar somnade.
- Är du inte glad? - Jag förväntade mig inte dig.
- Wow, vilken entusiasm. - Förlåt.
Jag tar av mina kläder och anständighet, och du säger bara förlåt.
- Ses vi på söndag till middag? - Jag kan inte.
Jag lovade göra en kompis en tjänst. Jag kan inte dra mig ur.
Det blir nog inte sent. Du kan väl komma hit runt tiotiden och vänta på mig?
Vi skall ha ett samtal...om ditt uppförande de senaste veckorna.
Ja, Ms Stanton.
Så, sov gott.
Jag älskade Joyce, och det fanns stunder då hennes röst tycktes viska till mig.
''Glöm det, Lou. Det är inte för sent om du slutar nu.''
Men sen tänkte jag på Chester Conway. Jag var tvungen att genomföra planen.
Stig på. Stäng dörren efter dig.
Sätt dig.
Har du fixat sakerna inför kvällen? Vill du att det här ska förbli ett sår?
Jag kommer inte att göra någonting. Jag har gjort allt jag ska göra.
Jag tror inte vi skall lämna det så här.
Om tokskallen Elmer ser henne igen, vet man aldrig vad som händer.
Jag vill att du tar pengarna. 10 000 dollar.
Det gör jag inte.
Du ska betala henne, ge henne lite stryk och köra ut henne från kommunen.
Det är vad du ska göra. Betala henne, grip henne och kör ut henne.
Sa du nåt?
Ms Lakeland insisterade på att Elmer lämnar över pengarna själv.
Det är hennes villkor...
Jag förstår inte vad hon har med saken att göra.
- Du inser inte att du är bra fräck. - Vad sa du?
Hur ser det ut ifall det börjar ryktas att en polis...
...skött betalningen i en utpressning?
Elmer kom till mig och jag gick till dig.
Du bad mig att göra allt diskret.
Jag har gjort allt som kan tänkas. Vad mera kan du kräva?
Du har kanske rätt, grabben.
Men se till att hon åker när hon fått pengarna.
Är hon inte borta inom en timme, så kör jag ut henne.
Jag skickar över Elmer till dig. Så snart jag hittar honom.
Se till att han verkligen fattar allt. Förstått?
Tänk om gubben aldrig lugnar sig?
Du var ju säker på att han skulle det. Annars får jag berätta för Ms Lakeland.
Nej, gör inte det.
Varför köper du inte ett företag? Driv det tillsammans med Joyce.
När det går bra kontaktar du gubben. Och han ser du varit smart.
Det vet jag inte.
Jag tvingar inte dig. Har redan riskerat tillräckligt för att ge dig en nystart.
Jag vet, men varför? Varför har du gjort allt detta för oss?
Jag tänkte kanske att du kunde göra något för mig.
Jag antar att jag kan ge dig lite av dem $10,000.
Det behövs inte. Har du inga egna, så vill jag inte ta din pappas.
Jag har massor av egna pengar.
- Här. - Säkert? Tack, Elmer.
Jag uppskattar det.
- Så du kommer ikväll, eller hur? - Klockan 10.
Har du hört den här? Svart.
Gul.
Och rött.
Den är bra.
- Lou. - Hej, älskling.
- Vad gör du här? - Chester ville att jag skulle följa med
-och hålla Elmers hand.
Han kommer inte förrän om en timme, så...
Du kommer väl till mig om två veckor, eller hur?
Vad jag vet.
Lovar du?
Tror du att Elmer kommer att ställa till problem?
Jag förstår inte hur.
Vad ska han göra, skvallra till sin far?
Jag kan säga till honom att du ångrat dig.
Jag vet inte, allt verkar så komplicerat.
Verkligen.
Du ska veta, älskling, det är ganska komplicerat.
Kommer du ihåg min styvbror, han som dog?
Chester Conway...
Är ansvarig för hans död.
Så fruktansvärt.
Du får inte göra Elmer något. Du får inte.
Snälla? Jag tillåter inte det.
De kommer inte att fånga mig.
De kommer inte ens att misstänka mig. De kommer att tro att han blev full...
Att ni två började slåss.
Och att båda dog.
Jag förstår inte. Hur skall jag föreställa död?
Sluta. Jag måste resa.
Du åker ingenstans. Förstått?
Håll ut. Det är snart över.
Varför?
Jag är ledsen.
Jag älskar dig.
Håll ut.
Jag älskar dig.
Hör du mig?
Älskling, kan du höra mig?
Jag är ledsen.
Jag är verkligen ledsen.
Jag älskar dig. Adjö.
Allt kommer att bli bra.
Hej Lou, gamle gosse. Kom du hit före mig?
- Tog du med pengarna? - Här.
- Var är Joyce? - l sovrummet.
Varför går du inte in? Hon ligger säkert och väntar på dig.
Du borde inte prata så. Du vet att jag skall gifta mig snart.
Älskling! Herregud.
Vem har gjort det här?
- Det var självmord. - Det finns ingen logik i det.
Klart det gör, men du är för dum för att inse det.
Jag är verkligen ledsen, älskling. Jag känner ånger och är ledsen.
Jag vet att du var rädd. Du verkade överraskad, jag är ledsen.
För helvete. Försöker du att bli dödad?
Jag är ledsen. Jag fick svänga av med ett punkterat däck, och såg inte...
Kom nu. Vi har inte tid att stå och babbla.
- Det är lite tidigt. - l helsike heller! Klockan är 23.15.
Elmer har inte kommit hem än. Han lovade, men kom aldrig hem.
Kom, följ efter mig.
Säg inte så igen. Jag vet hur dåligt det låter.
Han är död, punkt slut.
Det som intresserar mig nu är hon.
Gör så och kom så fort du kan. Jag vill inte att hon skall dö så här.
Jag vill se henne brinna.
Se till att få hit ambulansen nu.
Så, Lou, det var...
Var det allt? Är det allt du har att säga?
Jag har redan sagt det fem gånger.
Det enda jag inte sagt är...
- Jag är fruktansvärt ledsen. - Lite för sent för det.
Jag försökte ordna det här själv. Jag önskar att jag hade gått till dig.
Jag menar det verkligen. Det skulle jag ha gjort om det inte varit Chester.
Det är ok. Plåga inte dig själv.
Jag uppskattar det.
Se till at få lite sömn, partner.
- God natt. - God natt, chefen.
- Här är maten. - Tack, Max.
Lou, jag måste fråga om en sak angående Johnnie.
Han tog ett jobb på Slim Murphys, och jag hör dåliga saker om Slim Murphy.
- Så jag undrar... - Om jag kan prata med honom?
- Ja, vill du? - Gärna.
Tack. Jag uppskattar det.
Jag var glad över att göra Max en tjänst.
Jag visste att Amy väntade på mig, och att hon skulle bli arg som attan.
Pappor är lustiga.
De har sina egna idéer, och oftast är de bra.
Pappa tror han vet bäst om allt.
Slim Murphy har inget vidare bra rykte.
Nu kan ingen bevisa hans inblandning i bilstölderna, men om jag var du.
Ja, jag vet...
Jag tänker inte hamna i trubbel.
Det låter som ett löfte, och jag vet att du inte bryter det.
Var har du varit?
Ledsen. Jag hade en massa problem i natt.
- Visst. - Vill du höra om dem eller inte?
Jag har hört så många av dina lögner och ursäkter. Jag kan lika gärna höra en till.
Det började för ungefär tre månader sedan.
Bob bad mig kolla upp en prostituerad.
Hur kunde du vara så dum? Varför gjorde du det?
Jag gjorde Chester Conway en tjänst. Han ville att jag skulle hjälpa Elmer.
Varför gör du alltid tjänster åt andra? Du gör inga för mig.
- Jag borde inte ha gjort det. - Du borde inte ha släppt in henne i stan.
- Nej, det borde jag inte ha gjort. - Jag förstår inte.
Sluta med det där.
Lou, sluta.
- Vad är det? - Alla problem har fått mig ur balans.
Tänk bara på mig.
- Jag försöker. - Låt mig smeka dig.
Din jävla skitstövel! Din skitiga, smutsiga jävel!
Du är smutsig. Jag känner hur du luktar. Du knullade henne.
- Vad säger du? - Du har knullat henne hela tiden.
- Rör mig inte! - Amy, lyssna.
Det är Lou, älskling. Samma Lou du känt hela livet.
Kom igen, öppna upp dig.
Är du tokig? Varför skulle jag det?
Du gjorde det. Det vet jag.
- Amy, varför? - Sluta.
Varför skulle jag riskera att förlora dig för ett fnask?
lngen idé att bråka om det. Tur att jag inte fick någon sjukdom.
För helsike, kom hit.
Du kan säga vad du vill om mig. Men säg inte att tjejen-
-jag ska gifta mig med ligger med en kille som är med horor.
- Du vill inte gifta dig med mig. - Jo, det vill jag.
Men jag tycker inte om att bli tillsagd när.
Jag vill vara den som frågar. Vilket är vad jag gör just nu.
- Hej, Lou, det är Bob. - Bob, vad är det?
Hej, Lou. Ledsen att vi behövde störa. Hoppas att vi inte avbröt dig i nåt.
- Hade du en dejt igår kväll? - Det stämmer.
Vilken tid?
Jag gissar lite efter tio, efter det att jag avklarat affärerna med Conway.
- Vem är flickan? - Det har inte du nåt med att göra.
Howard, du är lite av en nykomling här ute.
Men du borde veta bättre än att ställa en man en sådan fråga.
Det är mitt jobb. Om Ford hade en dejt igår kväll, så...
Du vet vad jag menar, Ford.
Ta inte illa upp, Howard, men jag trodde att du redan ställt alla dina frågor.
- Du har fel, broder. - Okej, lugn, Howard.
För helsike. Jag känner tjejen och hennes familj.
Hon är en av de finaste damerna i stan.
Jag tvivlar inte det minsta på att Lou dejtade henne.
Ju mer jag umgås med er, desto mindre förstår jag mig på er.
Kom igen.
Vi går. Var inte blyg. Kom igen.
Ser du spåret där?
Vet du vad som orsakar det?
Jag antar det. Ett punkterat däck.
Så du medger att man får den typen av spår av ett punkterat däck
- Vad handlar det om, Bob? - Jag vet inte, men det är Howards fall.
- Så du borde kanske svara honom. - Jag har redan svarat en gång.
Man får den typen av spår från ett punkterat däck.
Kom och titta på dina egna däckspår.
Här är de. Däcket som gjorde det här hade ingen punktering.
Jag sa aldrig att jag hade punktering när jag svängde av.
Jag hade lite luft. Bilen gungade, men jag svängde av innan däcket var tomt.
Jag hoppas att ni inte förstörde ett fungerande däck till ingen nytta.
Förbannat, Howard, det här är det knäppaste jag varit med om.
Att klara sig undan ett dumt misstag, kan vara en dubbel välsignelse.
När en mans rep glider av dig en gång, blir han försiktig med att försöka igen.
Känner du dig sjuk?
Jag är bara lite hungrig.
Jag skulle inte ha emot ta en bit mat själv.
Joyce var tvungen att dö om hon inte redan var det.
Så fort allt lugnat sig, skulle jag säga upp mig. Sälja huset och-
-lämna Central City en gång för alla.
Det ser gott ut.
- Är hon fortfarande medvetslös? - Ja.
- Något mera? - Nej, tack.
Conway vill flyga över henne till Fort Worth.
Säger att hon inte kan få rätt vård här.
Kanske åker jag själv. Vad säger du, Lou?
- Vill du ta en flygtur till Fort Worth? - Jag har aldrig åkt flygplan.
Vänta lite. Hon har inte blivit gripen ännu, än mindre anklagad.
Conway frågade inte dig om han kunde ta henne till Forth Worth.
Han berättade.
Sa han vilken tid?
12:30.
Det ger mig och Lou lite tid att tvätta oss och packa väskorna. Eller hur, Lou?
Ja.
Vad är det för fel på äggen? Ät innan de kallnar.
Gör inte det, jag måste åka.
- Du åker ingenstans. - Jag vill se henne brinna.
Första gången du flyger och du sover bort hela resan.
Ta det lugnt.
- Sheriff. - Ja?
Du åker med ambulansen. Lou, du åker i bilen med mig.
Okej.
Du tyckte inte om det, eller hur? Sättet jag pratade med Bob Maples.
Jag har mitt rykte, och jag tänker inte låta någons känslor stå i min väg.
Om hon klarar operationen så kan hon prata ikväll.
Jag vill att du är där när hon vaknar ur narkosen.
- Och Bob? - Bob är för gammal för det här.
Du kan använda min hotell svit. Men kom när jag ringer.
Conway trodde han var en storfräsare.
Men hans son hade just blivit mördad av horan han var kär i.
Den tanken skulle han aldrig kunna släppa om han så blev 100 år.
Vilket jag hoppades han skulle bli.
Det var min första resa utanför Texas. Och jag hade velat se mig omkring.
lstället var jag tvungen att stanna instängd på hotellet.
Det kändes nästan som en konspiration.
Gjorde jag något dåligt som barn, fick jag näsan gnuggad i det om och om igen.
Tills jag likt en övertränad hund sket på mig av ren rädsla.
- Hej där, Lou. - Hej, Bob.
Vilket palats.
Jag är hemskt ledsen för det som hände på flygplatsen.
Jag tyckte inte om det, vilket jag också berättade för Conway.
Hade du några problem på sjukhuset?
Hon är död, Lou.
Hon vaknade aldrig ur narkosen.
Det var det.
Hallå, Lou. Var är du, vännen?
Vad gör du? Varför sitter du här?
Röker en cigg.
Du kan röka där ute. Kom nu.
Gratis sprit.
Jag vet vad du är, Lou.
Jag känner dig utifrån och in.
Jag har känt dig sedan du var liten och du har aldrig gjort något ont.
Kanske lever jag i det förgångna. Kanske...
Kanske är jag för gammal för det här.
Varför lägger du dig inte ner en stund?
Du sticker väl inte ifrån mig, va?
Häll upp, och ta dig en drink på Mr Conways nota och njut.
- När går nästa tåg till Central City? - Det går en ikväll kl. 7.
Det låter okej. Två passagerare.
Tack, ma`am.
Bob! Du kommer att spilla ut din drink.
Jag är utbränd som en kossa under ett brännjärn.
Varför flinar du alltid så slugt, som om du spillt ut mjölk?
Jag slår vad jag vet något du aldrig tänkt på.
Vad skulle det vara?
Det är alltid ljusast...
Precis innan mörkret.
- Du har fel, Bob. - Nej, Lou, du har fel.
Det är alltid ljusast innan mörkret.
- Något emot att jag stiger på? - lnte alls, Mr. Rothman.
Väldigt trevligt.
- Det är väldigt fint. - Vill du ha kaffe?
- Nej, tack. - Vill du ha ett ägg?
Nej, tack ändå.
Är de diskreta tidnings nyheterna korrekta i deras antydan?
Att Elmer försökt lösa det med våld men att han fick smaka sin egen medicin?
- Det verkar så, eller hur? - Jag undrar hur en så svårt-
-skadad tjej, lyckas träffa en kille fyra gånger i ansiktet.
Hon sköt honom medans han slog henne.
Från vad jag har hörde så levde hon fortfarande efter att han dött.
Någon, i vart fall två av kulorna var tillräckligt för att stoppa honom.
Den verkliga versionen, Lou. lnga lögner accepteras.
Jag förstår inte vad du får ut av att ifrågasätta mig.
Jag vet att du ogillar Conway, och kanske delar jag lite av ansvaret.
För att ha vänt dig emot honom.
Jag vill inte att något som kan svärta ner facket läcker ut.
Det hade jag inte tänkt på, men nu när du säger det.
Det skulle se dåligt ut.
Förresten, vad är poängen?
En eller två?
Hon är död.
De kan inte bevisa någonting.
Men å andra sidan, om de visste vad jag vet. Om ditt motiv.
Ett motiv? Att döda Joyce Lakeland? Varför skulle jag vilja det?
Låt oss säga att hon bara är scendekoration.
Jag kan inte säga vad som hände eftersom jag inte var där.
Men jag vet att det finns tur i mord precis som i allt annat.
En kvinna får hjärnan bortskjuten, men hon kravlar åtta km.
Någon kille blir hängd, förgiftad och hackad i bitar, men fortsätter att leva.
Jag vet inte varför det händer. Men jag vet att det sker, och det gör även du.
Jag antar det.
Så konstigt som allt det här är...
...så passar du inte in i bilden som mördare.
- Vad svarar jag på det? - Vad försökte du göra?
Pengarna var avsedda till en muta.
Conway betalade Joyce att lämna Elmer ifred.
Så Elmer försökte sticka med horan.
Det stämmer.
Önskar att jag tänkt på det själv.
Finns det en vilja, finns det en väg.
Var försiktig med vad du säger.
Spara det till fåglarna, ok?
Vill du boxas?
Som en riktig boxare. Du ser ut som en man.
Slå hårdare.
Vill du bli en stor pojke? Titta vad din pappa gjorde.
Vill du också göra det?
Det är okej. Jag tycker om när du skadar mig.
- Lou Ford här. - Det är Howard, Lou.
- Har lite nytt om Conway mordet. - Jaså?
- Vi har honom. - Vad?
Vi har honom. Jag tror att du känner honom.
- Vem? - Johnnie Pappas.
- Johnnie Pappas? - Ja.
Kom ner till tingshuset. Han har frågat efter dig.
Säg det han vill höra. Vem är jag att säga vad du skall göra?
Du har inte sagt något tills nu. lnget som låter vettigt.
Visst är Johnnie lite småkriminell, men han är ingen mördare.
Elmer Conway tog med sig $10.000 till fnaskets ställe.
När vi räknade dom, saknades det $500.
Alla sedlar var märkta. Och gamlingen hade tipsat banken om det.
Han skulle sätta dit henne för utpress- ning, om hon var kvar efter belöningen.
- lnte många går bakom Conways rygg. - Desto fler verkar ha gått bakom min.
Kom igen, du har ingen anledning känna så.
Okej, vi släpper ämnet. Spenderade Johnnie lite av pengarna?
Han växlade $20 på apoteket igår kväll.
Spårade dem tillbaka till honom för några timmar sedan.
Han kan ha fått $20 från någon, och sedan betalat med dem.
Men det var inget han erkände. Här kommer avgörandet.
Från ca kl. 9 till 11 på söndagsnatten så kan han inte redogöra för sin tid.
Vi kan inte redogöra för hans tid, och själv så vill han inte.
Jag vet hur du känner. Han är bara barnet och du känner honom.
Men du måste tänka på hur den stackars kvinnan kände det.
Du såg hur hennes ansikte såg ut. Hamrat kött. Hamburgare.
- Herregud. - Jag är ledsen, men det är sanningen.
Okej.
Säg det han vill höra.
Han är där bak.
- Vill du att jag väntar? - Nej, det är ok.
Tack.
- Hur mår du, Johnnie? - Jag visste att du skulle komma.
- Allting kommer att ordna sig. - Visst.
Har du en cigg? Skitstövlarna tog alla mina cigg.
Dom följer bara reglerna.
Ta en cigarr. Jag röker en med dig.
Jag vet inte hur du kan stå ut här. Själv blir jag galen.
Vem som helst skulle bli galen här.
Det är nog meningen.
När får jag lämna?
Det dröjer inte länge till.
Du berättade väl inte om $20 sedeln jag gav dig?
Nej, vem tar du mig för?
Jag vet att du inte tjänar massor av pengar.
Om någon ger dig lite dricks, skvallrar jag inte.
Jag tar inga mutor.
- Vem sa något om mutor? - Du gjorde det.
Jag ville inte att de skulle fråga dig, innan du klurat ut...
- ...eller kom ihåg vart du hittat den. - Jag önskar att du inte gjort det.
Förstår du? Det var fel av dig att göra så.
Jag bryr mig inte om dem. Du är min vän.
Jag har fötterna på båda sidor av staketet.
Det skedde tidigt.
Och de står kvar.
Jag kan inte flytta mig. Jag kan inte hoppa.
Jag kan bara vänta tills jag klyvs.
Rakt av på mitten.
Förstår du?
Ja.
Jag dödade dem.
Jag dödade dem båda.
- Du hade säkert goda anledningar. - Det finns en anledning.
Jag slår vad att de förtjänade det.
Nej. lngen förtjänar det.
Det är därför ingen kan förutse det.
- Var han stökig? - lnte alls.
- Hej, älskling. Jag är ledsen. - Det är ok. Vart har du varit?
Ja, hallå?
- Vad är det, Howard? Det är sent. - Johnnie Pappas.
- Du skrämde verkligen livet ur killen. - Skrev han under ett erkännande?
Mer än så. Han hängde sig själv.
Tack för att du ringde. Jag uppskattar det.
Vad var det om?
Johnnie Pappas hängde sig.
Oh, nej, Lou.
Baby, jag är ledsen.
Efter Johnnies död, förändrades något. Jag kunde inte sätta fingret på det,
Men jag fick känslan att folk tittade på mig på ett annat sätt.
Bob Maples fortsatte att dricka, och såg tio år äldre ut.
lngen pratade om Johnnie. Men jag tänkte på honom ändå.
Jag insåg att jag fortfarande inte hade visat min respekt för Max Pappas.
Jag är ledsen polisman Ford, vi har inte öppet.
Det gör ingenting. Det är ok, Max.
Jag ville bara...
Jag ville bara komma förbi.
Jag har tänk komma sedan den natten, och säga hur ledsen jag är.
Hade jag kunnat göra något, så skulle jag ha gjort det. Det vet du.
Tråkigt att du stänger stället.
Jag stänger inte. Varför skulle jag? Jag bygger bara om.
Bygger till några nya bås och golv. Som Johnnie skulle ha velat.
Det är sant.
Skynda dig, Reggie.
Gjorde jag det här?
Har du emot sällskap?
Tack. Det visste jag att du inte skulle.
Så du besöker brottsplatsen.
Det är vad det kallas, eller hur?
Vad vill du?
Jag såg att du åkte ut hit, och jag ville prata lite.
Hur många gånger har du varit här? Hur många gånger låg ni?
Jag har inte sådana problem att jag måste träffa horor.
Sådana laster kan man leva utan antar jag.
Men vad kan ersätta skitsnack? Vad skulle hända utan det?
Då skulle jag inte lyssna på dig nu.
Okej, låt oss skippa skitsnacket.
Vi vet båda att Conway letar en syndabock för Elmers död.
Och jag försöker bara se till att det inte blir jag.
Varför skulle han göra det?
Conway hatar facket, nästan lika mycket som jag hatar honom.
Johnnie Pappas dödade Elmer. Det var därför han hängde sig själv.
- Har du pratat med Max Pappas? - Det har jag.
Vart har han fått pengarna till den renovering?
- lnte min ensak. - Nej.
Chester Conway står för allt material och betalar för alla arbetare.
lngen har sett ett öre betalas ur Pappas egna fickor.
Är det inte konstigt-
-att han utför jobb till mannen vars son mördade hans grabb?
Conway tar alla vinstchanser han får. Och får fler vinster istället för en.
Jag antar det. Har du besökt Johnnies grav?
Skamligt nog har jag inte gjort det ännu.
Han är begravd på helig mark. Vet du vad det betyder?
Att kyrkan inte ansåg det som självmord?
Har du ett svar? Har vi ett svar?
Jag antar att han var så ung att de gjorde ett undantag.
Ja, kanske.
Kanske...
Det är bara en sista sak... Den stora saken.
Söndagsnatten då Elmer och den boende i detta hus dödades.
Var en av mina snickare på utställning på Palatset.
Han parkerade bilen på baksidan runt kl. 9.30.
Väl tillbaka till bilen var alla däcken borta.
Det var lustigt. Jag har inte hört något om det.
Det vore lustigt om du hade. Han anmälde aldrig det.
Men han nämnde det för en på ett fackmöte.
Det visade sig att en av dem köpt två av däcken från Johnnie Pappas.
Känner du kylan?
- Jag förstår mig inte på dig. - Fåglarna...
Kommer du ihåg? Svältande svalor.
Om Johnnie Pappas hade ett alibi för mordnatten.
Då skulle han ha berättat det, och inte ha hängt sig själv.
Han litade på dig.
Han tyckte om dig. Du var hans vän.
Jag var hans vän.
Okej. Det är lugnt.
Du tycker att du är smart eller hur? Men Conway är ingen idiot.
Så om jag vore dig, skulle jag inte stanna kvar.
Vet du, jag har tänkt på att lämna stan.
Jaså? Det låter som en bra idé.
Det är en bra idé.
Vad?
Lou, varför gör vi inte... ''Bread `n butter.''...
- Otur håll dig borta från min älskling. - Vill du det fortfarande?
- Ärligt och uppriktigt? - Frågade jag inte dig precis det?
Hur? När? Jag menar, vad skulle du...
Jag tänkte om några veckor.
Jag tänkte detsamma. Jag tänkte just säga det.
- Vad? - Jag tänkte... Vad tänkte du på?
Jag tänkte att vi borde rymma.
Vill du rymma?
- Är detta Doktor Fords ställe? - Doktorn praktiserar inte längre.
Det är ok. Det gäller bara en liten brännskada.
- Det gör ingen skillnad. - Brännmärke från en cigarr.
Du och jag har lite att prata om och...
Jag är törstig. Har du någon whisky?
Jag har en telefon. Och fängelset ligger ungefär sex kvarter bort.
Varför ringer du inte på en gång?
Men du kommer få betala för det.
Mer än för bara en bränd hand.
Vad gäller det?
Jag satt av ett år på Houston pea farm. Där träffade jag killar som du.
Så jag tänkte att det kunde bli lönsamt ha koll på dig.
Jag följde efter dig den där natten.
Och jag hörde lite av ditt samtal med den där fack killen.
- Var det betydelsefullt för dig? - Nej, nej...
Det var knappast av betydelse för mig.
lnte ens några kvällar senare då du kom till det lilla skjulet där jag sover.
Där du sedan gick över prärien till det lilla gula huset.
Sa du att du hade lite whisky?
Du förstår, jag fick höra nyheterna.
Och sedan vad du gjort och sagt, då betydde det plötsligt massor.
Jag har inte mycket pengar. Jaså?
Du har ju det här stället. Måste vara värt en nätt liten summa.
Jag kanske kan få ett lån.
Hur lång tid tror du det tar att få det här lånet?
Två veckor.
$5,000. $5,000 om två veckor.
Om två veckor från ikväll kl. 5 så har vi en överenskommelse.
Oroa dig inte, jag hungrar inte efter pengar eller så.
Efter att jag fått de $5,000, så ses vi aldrig igen.
Okej!
Och få inte för dig att rymma ifrån mig.
Tror du att jag är galen?
Om man ställer en obehaglig fråga, kan man få ett obehagligt svar.
Jag gick till arbetet varje arbetsdag under de två veckorna.
- God morgon, Jeff. - Hej, Lou.
Chester Conway kom för att prata med Hendricks-
- och jag såg till att träffa honom. - Mr. Conway.
- Jag skulle vilja ha ett kort samtal. - Om vad?
Jag borde ha åkt ut med Elmer som du ville.
Om det får dig att må bättre att kasta ut mig, eller om du vill ha mitt jobb.
Så får du det. Jag kommer inte hålla agg mot dig.
Elmer litade på dig. Jag litade på dig.
Jag uppskattar det.
Jag tror du kommer att uppskatta den här.
Amy kom för att träffa mig varje dag.
Hon hade alltid med sig en kaka, paj eller nåt.
Och hon fick ta det lite försiktig då hon satte sig ner.
Vi brukade ta en drink utomhus. Och jag tänkte på hur lik hon var henne.
Efteråt då hon låg hon i mina armar.
Då kunde jag nästan lura mig själv att det var hon. Men det var det inte.
Hur som helst, det gjorde ingen skillnad.
Jag skulle bara ha varit där jag började.
Jag tog henne överallt dit hon ville, det var inga problem.
Hon ville inte åka eller göra så mycket.
För första gången på mycket länge, hade jag frid i mitt sinne.
Jag visste att jag måste döda Amy. Jag kunde ge en anledning i ord.
Men varje gång jag tänkte på det, frågade jag mig ''varför''.
Jag kunde läsa en bok och plötsligt slog det mig att jag skulle döda henne.
Och tanken verkade så galen att jag nästan skrattade högt.
Sedan började jag tänka. Och insåg vad jag var tvungen att göra.
Amy och jag skall göra något väldigt viktigt ikväll.
Jag kommer att vara borta måndag och tisdag.
Seså, du tänker kanske inte.
Det var bra nyheter. Verkligen bra nyheter.
Jag vet att ni kommer bli lyckliga tillsammans.
Jag känner mig ganska lycklig. Som det vore en utställning.
Man kan inte hitta bättre än lilla Amy.
Ja, sir. Allt blir bra.
Lou. Sötnos?
Älskling?
Du är inte ens klar ännu. Dagen då vi skall rymma.
Säg ingenting.
Bara hur mycket jag älskar dig.
- Du är sen. - Har du pengarna?
Stoppa dom i fickorna. Resten finns i köket.
Helvete! Vad?
Din dumma jävel. Jag tänkte gifta mig med den stackars tjejen.
Nej!
Hjälp!
- Hämta din mor och far! - Vad är det som händer?
Hjälp!
Mördare!
Han dödade Amy Stanton!
- Någon! - Stopp!
Han är en mördare! Han dödade Amy Stanton!
Backa undan!
Snälla, kliv tillbaka.
Gå hem, nu. Vi är klara med allt här.
Hur länge har du varit här?
Gissar att jag varit här ett tag.
- Kom in, jag fixar... - Jag sitter ganska bra här.
Luften luktar så gott.
Det luktar gott, hur som helst.
Var är alla? Jag trodde att de skulle komma.
Jag sa att du inte var på humör.
Hur förstörd du var efter det som hände Bob Maples.
- Det om Bob? - Han sköt sig själv igår runt midnatt.
Ja, sir. Stackars gamle Bob sköt sig själv.
Och jag antar jag vet precis hur han kände det.
- Säkert att du inte vill ha en kaffe? - Nej, tack.
Nattens händelser, tidigare händelser, jag tycker inte alls om dem.
Helt naturligt, jag förstår inte hur du skulle. Jag tycker inte heller om dem.
Den här lösdrivaren...
Den påstådda rånaren du vill att vi ska tro rånade och våldtog Ms Stanton.
Vi vet att han inte gjorde det.
Han är en oljeledningsarbetare. Han hade fickan full av lön.
Du kommer inte undan med att ha stoppat pengar på honom.
- Vilka pengar? - De du stal från Elmer Conway.
Natten då du mördade honom och horan Lakeland.
- Varför skulle jag döda Joyce Lakeland? - Eftersom du dödat Elmer Conway-
-blev du tvungen att tysta henne.
Varför skulle jag döda Elmer Conway? Jag har känt honom hela livet.
Du dödade honom, Joyce Lakeland och du hängde Johnnie Pappas.
Det finns inget vett i det du säger.
Du dödade Pappas för att skydda dig själv. Du gav honom den märkta sedeln.
Hur mycket pengar fattades? $500?
Säger du att jag dödade Elmer Conway för $500?
Jag säger att Johnnie Pappas aldrig var i närheten av mordplatsen.
- Han stal däck under den tiden. - Johnnie Pappas var min vän.
Det var din teori.
Du tror att du har räknat ut allting, eller hur?
Fyra, fem mord...
Sex om du räknar in stackars Bob Maples. Han satsade allt han hade på dig.
Och du bara sitter där leende och förklarar.
lnte det minsta bekymrad.
Hur klarar du det?
- Hur klarar du av att bara sitta där? - Någon måste hålla sig lugn.
- Några fler frågor? - Ja, jag har en.
Fråga!
Hur fick Ms Stanton de där blåmärkena på sin kropp?
Gamla blåmärken. Samma som vi fann på Lakelands kropp.
Hur tror du hon fick dem?
Ja du Howard, ingen aning. Hur skulle jag veta?
Du slog henne precis som du gjorde med den där horan.
Så trots att jag slog Amy fortsatte hon att träffa mig?
Gav henne blåmärken, och hon ville gifta sig med mig?
Du kände verkligen inte Amy Stanton.
Kanske var det du som inte kände Amy Stanton så bra.
- Är det så? - Den här fanns i hennes handväska.
Tydligen tänkte hon få dig att stanna på någon restaurang och be dig läsa den.
- Den börjar ''Älskade Lou''... - Ge mig den.
Det är hans brev, låt han läsa.
Nåväl.
''Älskade Lou...
Nu vet du varför jag var tvungen att stanna här och ursäkta mig från bordet.
Det var för att få dig att läsa detta, saker jag annars inte kan säga.
Lou, jag ber dig, snälla... Ta det inte på fel sätt.
Men jag är rädd. Är du i knipa?
Jag tänker inte fråga mer än så, men jag vill du skall veta.
Vad än det är så är jag på din sida. Jag älskar dig.
Är du trött höra mig säga det? Jag vet att du aldrig medvetet gör något fel.
Även om det innebär att vara åtskilda ett tag. Ett långt tag, låt oss.
Nåväl, vi klarar allt, du och jag tillsammans.
Om du bara berättar för mig. Låter mig hjälpa dig.
Jag hoppas att du sitter kvar när jag är tillbaka till bordet.
Men om du känner att du inte kan det. Lämna min väska vid dörren.
Jag har pengar med mig, och kan hitta arbete i någon annan stad.
Jag har alltid älskat dig och kommer alltid att göra det, vad som än händer.
Din älskling, alltid och för evigt, Amy.''
Hon var en sån pratkvarn, eller hur?
Hon var den goaste, men helt borta i det blå.
- Din horunge. - Säg inte så.
Nej, säg inte så. Säg aldrig något om en mans mamma.
Du dödade den lilla tjejen. Hon säger det nästan rakt ut.
Skrev hon ner det efter jag dödat henne?
- Det vore ett trick det. - Du dödade dem. Allihopa.
Vet du vad det där är?
- Bakom Jeff? - Det kallas för en dörr.
Jag tror inte att du eller Mr Plummer kommer gå ut genom den.
Jag tyckte verkligen om Bob Maples. Jag tyckte verkligen om lilla Ms Amy.
Stäng dörren försiktigt efter dig, jag lider fortfarande av shock.
Jeff!
Säkert att du inte kommer med oss? Du tror inte att du kan ändra dig?
Det stängde in mig i finkan där Johnnie Pappas tog livet av sig.
De lät mig sitta där i en vecka. De trodde väl att jag skulle bryta ihop.
Men det gjorde jag inte. Det gav mig bara tid till att tänka.
På den åttonde dagen så fördes jag till dårhuset.
Det var inget jag förutspått.
lngen pressade eller förhörde mig där.
Jag försökte övertyga mig om att det var bra. Men i hjärtat visste jag.
Jag visste att de hade bevis.
God Morgon, Mr. Ford.
Kommer de att leka med bilderna ikväll igen?
Säger du åt dem att inte göra det så snabbt? Jag hann knappt se henne.
Var är han!
Vad har ni gjort med den stackars mannen?
Har du slitit ut hans tunga?
Har du grillat hans stackars brutna kropp över eld?
Han har kommit! Jag har kommit!
Har de punkterat dina trumhinnor? Era demoner!
Är du för svag för att gråta? Var tapper, min stackars gosse!
Var tapper!
En dålig vana. Fick den som ung och tänkte jag lika väl kunde behålla den.
- Tack. - Vet du något Mr. Ford.
Det fanns ingen som helst vett i vad jag gjorde där borta.
- Nej, jag såg ingen. - Jag fick dig inte fri.
De låter mig göra den här skrivelsen. Och därför är du här nu.
Jag vet. Jag gissade att det var så.
Vet du vem som skickade mig?
- Joe Rothman. - Det stämmer.
- Vet du varför? - Jag tror att han är rädd.
Han tror att jag skall dra in honom i mordet på Elmer Conway.
Du är ganska smart.
Har de något på dig? Något du inte kommer undan med?
- Det har dom. - Berätta vad det är.
Jag tror inte det finns något du kan göra. Bara slöseri med tid.
Och jag vill inte att Joe hamnar i problem.
Jag gissar att jag kan bedöma den saken bättre än du.
Jag vill bara inte att någon annan skall såras.
Mr. Ford...
Jag undrar ifall du kan berätta din berättelse för mig?
Du behöver inte.
Men det vore användbart för mig och kanske kan jag hjälpa någon annan.
Det tror jag inte.
Jag har aldrig gått någon juristutbildning.
Jag lärde mig lagen genom att läsa på en advokatbyrå.
Den enda högre utbildningen jag har var två år på jordbrukslinjen.
Vilket var ganska bortkastad tid.
Jag lärde mig bara två saker där som varit till någon nytta.
Det ena var att om jag inte gjorde värre ifrån mig än de som satt i sadeln.
Så borde jag kanske dra ner dom och rida själv.
Det andra var en definition i en jordbruksbok.
Ogräs är en växt på fel plats.
Om jag hittar en stockros i mitt majsfält, då är den ogräs.
Om jag hittar den i min trädgård, då är den en blomma.
Du är i min trädgård.
Det är en lång berättelse.
Jag vet inte riktigt var jag skall börja.
Jag kan börja med min mor som dog när jag var ung.
Eller när jag först träffade Joyce.
Hon brukade slå mig eller jag henne. Jag är ledsen.
Så finns där Amy att berätta om.
Så jag berättade allt för honom. Alla när, var och hur.
- Vad gör du? - Jag slår vad de förtjänade det.
Två veckor från nu kl. 5 så har vi en överenskommelse.
Det är alltid ljusast...
Precis innan mörkret.
Dom förtjänade det. Ända från början.
Jag lät saken bero eftersom jag var tvungen.
Jag gissar att de kände till sanningen hela tiden.
Var det allt?
Det var allt.
Vill du att jag skall följa med dig in en stund?
Jag tror inte det vore så smart. Jag känner att det...
Dröjer inte länge nu.
Okej, då.
Jag är ledsen.
Jag hade hoppats att kunna ta dig härifrån.
Du sa att du inte ville att någon annan skadas.
Menade du det?
Jag menade det.
Man kan inte skada någon som redan är död.
Det ser fruktansvärt ut.
Byxorna passar inte ens. Vad larvigt, jag bär ingen slips.
Titta på dig. Jag borde bära slips.
Du borde ha slips. Du skulle se bättre ut.
Hej.
Länge, sen sist.
Tjena, Lou.
Tjena, Jeff.
Hej, Lou.
Hej, älskling.
Hela gänget är här.
Titta på er grabbar. Howard Hendricks, Distriktsåklagaren.
Mr. Conway, skurken. Hank Butterby.
Säg ingenting, Hank. De har inte gett dig några rader.
Jag berättade inget.
Jag vill att du skall veta det.
Och jag ville se dig.
Jag ville se dig också.
- Så att jag kan säga. - Säg ingenting.
Jag älskar dig också.
www.SweSUB.nu